PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Na co máš chuť? - Na něco dobrýho.
- Něco dobrýho? Korejskýho? - Musíš to udělat ty.
- Korejský by bylo fajn. - Tak jo.
- Japonský? - Mám rád všechno.
- Fakt? I jehněčí kotlety? - Zpomal.
- Dělej clonu. - Ne.
- Jdeme. - Jdi na to.
2. DÍL
Soustřeďte se!
Změnil se?
Nebo jsem to nevěděla?
Tvůj kluk je celkem asertivní.
Jak to myslíš?
To, jak mluví,
a ty vibrace, co z něj jdou. Byl vždycky takovej?
Snaží se to nedávat najevo, ale je opravdu hrdý.
Jsi v pohodě?
Nestarej se. Není to tvůj přítel.
- Jo, jasně. - Líbí se mi.
To tě Gi-seok tak ohromil během toho krátkého pokecu?
Ne Gi-seok. Ale ten kluk co upadl.
Pořád si ho všímám.
Není hezkej?
Moc jsem si ho neprohlížela.
Ani nemusíš, je výraznej.
Mám ho zkusit sbalit?
Chovej se slušně.
Nic jsem neprovedla.
Chovej se slušně, ať Gi-seoka neztrapníš.
Hej, jsi v pohodě?
- Ano, jsem. - Omlouvám se.
Můžeš hrát?
Musím. Jinak nevyhrajeme.
Kam půjdeme? Na co máš chuť?
Na všechno, ale někdo mi naznačuje, že bych neměla.
Nevypadáš, že by ses nechala zastrašit.
Dám si rychlou sprchu. Rozmyslete se, co chcete jíst.
Dobře.
- Těším se. - Gi-seoku.
Tým chce zajít na grilované maso.
- Musím... - Přidáme se.
- Co je s tebou? - Co?
Určitě se přidejte.
Nelíbí se ti to?
Co to meleš?
Přidáme se k nim?
To se asi nehodí.
Jdi s nimi, my se o sebe postaráme.
Ale vůbec ne. Budeme rádi, když se přidáte.
Ahoj, Či-ho.
- Pojďme jíst. - Co?
Promiň mi ten faul. Noha nebolí?
V pohodě. Nic to není.
Bože, cítím se tak špatně.
Jasně. Hele, ta věc, co jsem ti tehdy říkal.
- Co? - Pamatuješ? Ta věc.
- Jdi napřed. My se přidáme pak. - Tak jo.
No... Počkejte na mě v autě.
- Dobře. - Odemknu ho.
- Co to má být? - Kristepane.
Jsi puberťák nebo co?
Nebuď takovej srab.
Řekl jsi, že zas budeš randit, ne?
Takže by sis měl zvykat na setkávání s lidmi.
Neřekl jsem, že nepůjdu.
Hele, Či-ho. Poslední dobou se chováš divně.
Myslela jsem, že Si-hun bude taky doma.
Má moc práce, vždyť víš.
Byl táta v pohodě když jsme šly?
Ani s tím nezačínej.
Byl hrozně naštvaný a rozrušený.
Takže jsem to ignorovala a nechala ho být.
Zrovna jsem udělala tyhle žebírka, ještě jsou teplá.
Nemám hlad. Najím se později.
Nejsi nemocná?
Ne, vážně jsem v pohodě.
Nemusela jsi shánět ty přírodní léky.
Ale jo. Měla by sis jeden vzít hned.
Vypadáš úplně bez energie, takže...
Dobře, budu je brát.
Dáš si kafe?
Posaď se.
Pokaždé, když se takhle chováš,
myslím, že by se Čong-in a Čae-in neměly vdát.
Nikdy jsi nebyla moc něžná, ale říkalas mi všechno.
Co ses vdala, dost ses změnila.
Zase budu jako dřív.
To se lehko říká.
Ohledně Čong-in...
Nenech ji se vdát.
- Jako nikdy? - Proč ne?
Myslíš, že se každá musí provdat?
Žiju s tvým tátou už 37 let.
Jsem staromódní jako on, vždyť víš.
Myslím, že to je lepší, než se nevdat.
Proč? Stěžovala si ti Čong-in?
Ne, jen si to myslím.
Není jako já.
S tátou se budou dost hádat.
A ty budeš na nervy z toho být mezi nimi.
Měla jsi to nejtěžší.
Musela jsi snášet všechno možné a jít příkladem svým sestrám.
Nikdy nebylo po tvém.
Dokonce i tvá svatba...
Radši se postarej o Čong-in.
Vůbec mě neposlouchá.
Je dost tvrdohlavá.
Je opravdu jiná.
Alespoň někdo z nás je upřímný.
To je pravda.
Můžu něco říct?
Díky, že jste mě pozvali. Bylo to super.
Vím, že jste mladší než já,
ale i jako nejstarší člen se budu snažit.
Dám do toho všechno.
Díky vám všem!
- Děkuji! - Není zač!
- Tak jo! - Jdeme slavit.
Dobrá práce, lidi.
- I tys byl dobrej. - Dej si.
Bavilo mě hrát.
Šlo mi to dneska?
Myslím, že potřebuješ dost trénovat.
Hleď si svýho.
Kámo, myslím to vážně. Potřebuješ zvláštní trénink.
- Pořád... - Nejde mi...
Proč jen já?
- Půl hodiny denně, od zítra. - Půl hodiny?
Potřebuješ jíst, abys měl sílu.
Přesně tak. Víš to. Tak proč jsi minule skoro nejedl?
Ve školce?
Někdo tam je.
Co jsi říkal, Eun-u?
Táta tě neslyšel. Řekni to znova.
Dneska nemůžu.
Uvidíme se za tři dny.
Tak jo. Za dva dny.
Jestli jsem pil?
Ne, nepil.
Fakt ne.
Nelžu.
Nemůžu si dát ani sklenku?
Dobře.
Proč jsi ještě tady?
Doteď jsem telefonoval.
Tvůj syn se jmenuje Eun-u?
Zaslechla jsem to.
Jsi fakt dobrý lhář.
Pil jsi.
Nemá rád, když piju. Proto pořád...
Opravdu nesnáším lhaní.
Jdi první.
Jestli tam půjdeme spolu, budeme muset lhát.
No, jen jsme si odskočili.
Tak dobře. Dělej jak myslíš.
- Možná jsem neměl chodit. - Jsi tu vítaný.
Jez.
- Ještě tu je maso. - Mějte se!
Ano, já už měl. Jez.
- Co tady děláš? - Pozval mě sem kamarád.
Pozval jsem tohohle hladovějícího budoucího úředníka, aby si dal maso.
Dobře, žes ho pozval.
- Doufám, že nevadí, že tu jsem. - Vůbec, v pohodě.
Neboj. Jen jsem se přidružil.
- Co takhle přípitek? - Na zdraví.
- Na zdraví.
- Těší mě. - Mě taky. Vítej.
- Budeš dělat úřednické zkoušky. - Jo, budu.
A tenhleten...
Myslíš tohohle? Říkal jsem ti, že s Gi-seokem pracuju.
- Aha, jasně. - Ano?
Takže děláš v bance. Živíš se saháním na peníze.
- Neměla bys už pít. - A proč ne?
A ty? Co děláš?
No, já...
Kvíz! Je to hádanka.
Hádej, co dělá.
Všichni ticho. Nic neříkejte.
Hádej.
Neuhodne to. Jak by to mohla vědět?
Musí mít neobvyklou práci.
- Co to asi je? - Co by to mohlo být?
Čong-in, co si myslíš?
Jak bych to věděla?
Bože.
- Co nápověda? - Nápověda?
Mastičky.
- Zaskočilo mi. - Jsi v pohodě?
- Doktor, že? - Podobné.
Co je podobné doktorovi?
- Přemýšlej, co nosí. - Cože?
Plášť.
Plášť?
Co? Tys to věděla!
Že?
- Asi jsem to zaslechla. - Já to věděl.
Jo, zmiňoval jsem, že jsem lékárník.
- Bože. - Zkazila jsi zábavu.
Proto se zdála tak chytrá.
Jsi lékárník.
To bych nikdy nehádala.
- Fakt? - Jo.
- Mimochodem... - Ano?
Už jsem to chtěl říct předtím.
Vy dvě sestry jste nádherné.
- Naprosto. - Sis všiml až teď?
V rodině máme tři holky
a já jsem ta nejhezčí.
Myslím, že Čong-in je ta nejhezčí.
Ježíš, stačí.
- Tak jo. Souhlasíte, lidi? - Jsem na suchu.
Ti, co souhlasí, na zdraví!
- Souhlas. Na zdraví. - Nesouhlas.
Bože, Gi-seoku.
Máme nějaký ovoce?
Proč to vlastně děláš?
Je to pro mě taková meditace.
Proč potřebuješ meditovat?
Kdo myslíš, že za to může?
Přestaň být tak arogantní k holkám. Jsou už dospělé.
Ale ne úplně dospělé.
Bouří se, protože je rozmazluješ.
Jak můžou odmlouvat otci?
Zapomeň na to.
Neměla jsem s tím začínat.
Až se Čae-in po škole vrátí,
hnedka ji provdám.
Máme to těžké i s Čong-in.
Co tím chceš říct...
Musíme to promyslet, než se rozhodneme.
To chce i Čong-in.
Co ona vůbec ví?
Pracovat pár let tě nic nenaučí.
A radši než takhle marnit čas
bys měla zkoumat, jak funguje svět.
Zkoumej si co chceš.
Pane řediteli, jděte do toho a zkoumejte si svět.
Hej!
Nejsem žádný „Hej“. I psi mají jména.
Bože, co to s tebou je?
Ještě jednou a neprojde ti to.
Jsi ubohej.
Co to...
„NĚKDY“
Co se to děje?
- Zamluvili jste si stejnou písničku? - Asi jo.
- Tak ji zazpívejte spolu. - Zazpívejte ji spolu.
Zazpívej to s ní.
Omluvte mě na chvíli.
Dobře.
Haló?
Měla bych přestat.
- Proč? - Bylo to fajn.
Protože proto.
Hej.
Děje se něco?
S Či-hoem? Rodinné záležitosti.
- Něco špatného? - Ne, nic vážného.
Jakou písničku mám zazpívat?
Proč jsi tu písničku vypnula?
Chtělo se mi.
Proč nezpíváš?
- Já? Šel jsem na to. - Ano.
Tak než si vybereš, poslechneme si našeho zvláštního hosta,
- budoucího úředníka. - Bože.
Původně chtěl být zpěvák,
ale musel to vzdát kvůli tomu, jak vypadá.
Zpívá tak dobře?
- Úžasně. - Sledujte tu melodii, lidi.
- Páni, tuhle miluju! - Připravte se být ohromeni.
Promiňte, nemohl byste jet rychleji?
- Jistě. - Omlouvám se.
POHOTOVOST
PEDIATRIE
- Tady jsi. - Jak mu je?
- Co říkal doktor? - Asi je to zánět žaludku.
Ale musíme počkat na kompletní výsledky.
Nevěděla jsem to.
Cítím se hrozně, že jsem mu nadávala, že nejí.
To je dobrý.
Říkalas, že nemoci patří k dospívání.
Máma ti neměla volat.
Měl bych to vědět. Je to můj syn.
Mámě to nevyčítej.
A co večeře? Už jsi jedl?
Ano.
- Jdi domů. Já tu zůstanu. - V pohodě.
Co když to chytnete i vy? Běžte domů, prosím.
Ale ty musíš zítra do práce.
Zvládnu to.
Už běžte.
Táta je tu.
To už to jsou dva dny?
Ne.
Přišel jsem, protožes mi chyběl.
Pořád to bolí?
Jestli ano, nesmíš to tajit.
Musíš nám to říct.
Když jsi tu, je mi úplně dobře.
Teď už se od tebe nehnu.
Budu pořád s tebou a ty už nikdy nebudeš marod.
Slibuju.
Rychle se umyj.
Mám tě poslat za mámou?
No dobře.
A ukliď stůl.
Proč jsi vlastně naštvaná?
O čem to mluvíš?
V karaoke baru jsi ztichla a teď jsi mrzutá.
Nejsem.
Co?
Jsi mrzutá.
Co s ní je?
Už jsi v posteli?
Nic se neděje. Vylezla jsem ze sprchy a zavolala ti.
Musíš být unavený.
Ahoj.
Bože, už tě skoro nevídám, a to pracujeme ve stejné televizi.
Já vím. Všechno v pořádku?
No, snažím se vycházet s penězi.
Pojď sem chvíli. Je tu tvůj muž.
Ne, to je dobrý.
Podpoř ho trochu. Zprávy ještě nezačínají, ne?
No tak.
Je tu tvoje žena.
Prosím?
Nechtěla sem přijít, protože se stydí, ale já ji přesvědčil.
Jste úplně stejní. Oba tak stydliví.
Podpořte se trochu navzájem.
Ahoj, rád tě vidím.
Bude to dobrá show.
Musím odvést dobrou práci. Nechci tě ztrapnit.
Prosím, dobře se o ni postarej. Nebyl jsem moc pozorný,
tak se na mě trochu zlobí.
Já to věděl. Zdála se mi rozmrzelá.
Buď na ni hodný. Když budeš ženu zanedbávat, doplatíš na to.
Jak můžu být lepším manželem?
Vynahradím ti to.
Dobře?
V kolik myslíš, že skončíme?
- Dneska to bude lehké. - Jasně.
- Takže skončíme brzo? - Ano.
- Zatím ahoj, Seo-in. - Ahoj.
Hej.
Potřebuju s tebou mluvit. Počkej na mě doma.
Co? Raději někde venku?
Bylo by to lepší. Kde tak?
Když jsem tady začínala,
myslela jsem, že knihovnice celý den sedí a čtou knížky.
Ale podívej. Proč vůbec tyhle plakáty musíme procházet?
Proč mi připadají všechny stejné?
To přesně říkám.
Bože. Hej, ještě jsme je neprošly.
Je jich ještě víc.
Přestaneme naslepo zkoumat a zamyslíme se nad konceptem.
Je to klasická knižní recenze, takže není nic výjimečného.
Co se zaměřit na poslední trendy?
Bože, o těch nic nevím.
Asi budu celou noc hledat na internetu.
Co roční období?
- To se mi líbí. - Vím, že už je po zimě,
ale „sníh“ by bylo hezké téma.
Jako první sníh?
Poslední sníh.
To je osvěžující nápad. „Poslední sníh.“
- To slyším poprvé. - Ano.
Čong-in, poslední dobou tě vidím v novém světle.
Víš?
Předtím jsi zněla jako beznadějná romantička
a dneska jsi celá sentimentální.
Taková opravdu jsem. Spokojená?
Bože, jo.
Nic jsem nejedla, tak mi to nepřemýšlí.
Pojďme se najíst.
- Dobrý nápad. - Já vím.
- Jdeme? - Ano.
- Božínku. - Pojďme.
HUDBA, TRENDY, ROČNÍ OBDOBÍ, SNÍH PŘÍŠTĚ BUDE SNĚŽIT
Ty jsi ale roztomilá!
- Kolik ti je? - Pět.
Je ti pět?
Jsi fakt rozkošná.
- Měj se krásně. Ahoj. - Ahoj!
- Řekni „Ahoj“. - Ahoj.
Na shledanou.
Je tak roztomilá.
Co se děje?
Co? Nic. Pusť mě.
Dětí se bojím nejvíc.
Proč?
Jsou tak nevinné a čisté.
Co když nějakému ublížím?
Přemýšlíš někdy nad tím?
Nevím. Možná.
- A co Eun-u? - Ujistila jsem se, že spí.
Uvařila jsem to pro tebe, protože vždycky jíš venku.
Proč jíš jako ptáče?
Jím, mami.
Nevadí, žes dneska nebyl v práci?
Kolegové o tom věděli.
Eun-u tu potřebuje ještě den, dva zůstat,
takže tu budu s ním. Dobře?
Dojez a jdi domů.
A od zítra se soustřeď na práci.
Ne, vezmu si pár dní volno.
Měl bys chodit do práce.
I když tedy nemáš moc na vybranou.
Ale proč víc zatěžovat své kolegy?
Neměl bys to dělat.
Mami.
Mám se nastěhovat zpátky?
Bydlet daleko od práce situaci nepomůže.
Myslíš, že zvládneš za Eun-unem zajít ráno a večer?
Zapomeň na to.
Víc se bojím o tebe.
Jsi pořád tak mladý.
Být mladý je skvělé. Máš tolik možností.
Chodíš na rande?
Občas.
Potkal jsi někoho, kdo se ti líbí?
Ne, ještě ne.
Tvoje láska si tě najde.
- Myslíš? - Samozřejmě.
Tvůj osud tě nemine.
A ať už tě brzo najde. Nebo budeš navždy sám?
Tebe to snad vůbec netrápí!
Děkuju.
Ani tenhle to nestihne.
Co se tenhle týden děje?
- Někdo to nestihne? - Či-ho nemůže přijít.
Asi nebudeme mít dost lidí.
Odešel brzo s tím, že se něco stalo. Je to kvůli tomu?
Myslím, že jo.
Co se stalo?
- To je tajné. - Tak jo.
No, má dítě.
- Je ženatý? - Ne.
Měl holku na škole, byla dost mladá.
Bylo jí 24.
- Či-hoovi bylo asi 28 nebo 29. - Aha.
Tajila, že je těhotná, a zmizela.
Objevila se o osm měsíců později.
- Z ničeho nic? - Ano.
Bavili se o svatbě,
že se vezmou, až se to narodí.
Chvíli žila s jeho rodinou,
ale pak zase zmizela.
Co se stalo? On ji nehledal?
Když se to stalo, Či-ho byl mimo.
Vzal si volno a jel ji hledat,
ale nenašel ji.
Pak zjistil, že odjela ze země.
Proboha.
- To je šílený. - Jo.
Bože, to pro něj muselo být fakt těžké.
Už je to dávno, takže je v pohodě.
Ale tehdy...
Byl úplně bez sebe.
Páni. Je mi ho fakt líto.
Vědět to, byl bych k němu milejší.
- Proč? Jak to myslíš? - Co?
Jen mi ho je líto.
To nemusí. Co na tom, že je singl otec.
Dobře vydělává a je zdravý.
Taky má skvělé rodiče.
To ostatní je dobrý.
Jak je to dobrý?
Která by tohle chtěla?
- Opatruj se. - Ahoj.
LÉKÁRNA MISO
LÉKÁRNA WOORI
Tady máte.
Děkuju.
Co tady děláš?
Jen jsem se stavil. Budu tu zítra.
Řekla jsem, že to je ok. Nehroť to.
V pohodě. Můžu pracovat.
Co říkal doktor? Je mu už dobře?
- Ano, je. - Díky bohu.
Udělaly jsme čaj z kaki. Dáš si?
Ne, díky. Půjdu. Měj se.
- Dobře doraz. - Zítra můžeš přijít později.
Můžu vám nějak pomoct?
Co? To je dobrý. Vezmu si tohle.
Tady.
- Bude to 2 000 wonů. - Dobře.
Tady máte.
Děkuji.
Počkám na tebe na rohu.
- Tady je zpátky 8 000 wonů. - Děkuji.
- Nashle. - Nashle.
Přišla jsi za mnou?
Proč by si jezdila tohle koupit až sem?
Co se děje?
Co je s tebou?
Brzo zavírají, takže půjdou ven. Pojďme jinam.
Nemůžeme mluvit tady?
Když nás spolu uvidí, začnou o tobě mluvit.
Můj syn je trochu nemocný.
Co mu je? Je to vážné?
Za pár dní bude v pořádku.
To jsem ráda.
Měla jsem starost, když jsi tak odešel.
Vypadalo to vážně, když tví kamarádi mlčeli.
Chtěla jsem to pustit z hlavy,
ale nešlo to.
Mohla jsi mi jen napsat.
Ale ty málokdy odpovíš.
Udělal jsem to schválně
a říkal jsem ti proč.
No,
pustil jsem to z hlavy,
takže se není čeho bát.
Cos myslel, když jsi řekl,
že o mě lidi začnou mluvit?
Nejsem průměrnej kluk.
„Kdo je ta holka vedle takovýho kluka?“
„Jaký je její příběh?“
„Je taky singl rodič?“
Domýšleli by si.
Mohly by o tobě začít kolovat drby.
Proto jsi odmítl být můj kamarád?
Ty víš...
že tohle není ten důvod.
Řekl jsi, že ses posunul dál.
Takže můžeme být přátelé.
Proč bys chtěla...
být má kamarádka?
Jen tak.
Nepotřebuju tvou lítost.
Přemýšlíš, jako bys měl trauma.
Chápala bys to, být na mém místě.
Zase mě odmítáš?
Být přátelé není tak složité.
Můžeme se bavit, jak se máme,
a čas od času se potkat.
Co by na to řekl tvůj přítel?
Máš obavy kvůli mně, nebo kvůli sobě?
Myslím, že to nemusím říkat,
ale věřím, že můj život by měl být respektován.
Od teď bych ocenila,
kdybys nepředpokládal věci, které neříkám.
Je mi to nepříjemné.
Zkusme to.
Buďme přátelé.
Najednou ses rozmyslela?
Jsi vtipný.
Tak sis našla vtipného kamaráda.
To je tvoje sestra.
Co tady dělá?
S kým to je?
Vypadá to jako Yeong-čae.
Kdo?
Z tehdy?
Je to Yeong-čae.
Co je tu k smíchu?
To, že jsou spolu.
Proč je to vtipné?
Co s ní je?
Co se děje? Asi si vyměnili čísla.
Neuvěřitelný.
Vystupuješ?
Jak to má pokračovat, když to je neuvěřitelný?
Jsme přátelé, tak co má být?
Obvykle fakt volím slova,
ale nevím, proč mi to před tebou nejde.
No, díky tomu jsme přátelé.
Přišla jsi pozdě.
Ahoj, Čae-in.
Kdes byla?
Upřímně, všechno jsem viděla.
Viděla co?
Viděla jsem tě venku s tím budoucím úředníkem.
Proč jsi neřekla ahoj?
Proč jsi s ním byla?
Jsme kamarádi. Dohodli jsme se, že se budeme kamarádit.
Někdo v tvém věku by s ním neměl být kamarád.
Věk a jiné věci v přátelství nehrajou roli.
Je dětinské, že si to myslíš.
Čong-in, ohledně toho lékárníka.
- Co s ním? - Vypadá slušně.
Proč?
Někdo něco říkal?
Yeong-čae mluvil o jeho přátelích
a s lékárníkem si jsou nejblíž.
Mám to na něj zkusit?
Proč ne?
Jeden zeť je doktor a teď může být ještě lékárník.
Táta by měl radost.
Nepřeháněj to.
Všichni jsou propojení s Gi-seokem.
To je tvůj problém, ne můj.
Zamysli se nad tím.
Pro tebe by byl problém
chodit s někým z nich,
ale pro mě ne.
Proč mě sledujete?
Jděte dovnitř a upravte rozpočet.
- Ano, pane. - Pane Kwone,
máme problém s rozpočtem?
Měl jste ty dokumenty před podpisem přečíst
a poslat mi je ke schválení.
Nebo vám to je jedno, protože tu končíte?
Jistě, že ne. To bych nikdy neudělal.
- Co se stalo je... - Podivné.
Škola funguje podobně každý rok,
ale rozpočet jen roste a neklesá.
Proto říkají: „Nikdy nikomu nevěřte.“
Omlouvám se, pane. Příště budu pozornější.
Pořád jen mluvíte.
„Příště budu pozornější.“
Nesnáším lidi, co dávají prázdné sliby.
Rozumím, pane.
To mi připomíná.
Co kdybychom zašli na ten oběd?
Mám plány s poslancem Čangem.
Zve nás na oslavu toho, že je z jeho dcery profesorka.
Aha.
Užijte si to.
Gi-seoku, ahoj. Už je to dávno.
Jistě. Proč jsme spolu nemluvili?
Měli bychom, pokud chceš.
Co takhle dnes?
Kde potkáváte mého otce?
Nechceš vědět, co se děje, než se naštveš?
Asi to bude o naší svatbě.
A to ti vadí?
- Tím to není. - Jistě, že je.
Máš pravdu. Jsem naštvaná.
Nelíbí se mi, že mě do toho tlačíš.
Nechceš se vdávat, že?
Nesnášíš manželství, nebo mě?
Tak co?
Proč mlčíš?
Gi-seoku.
Poslouchám.
Měli bychom se víc respektovat.
Nechci se vdávat jen proto,
že spolu dlouho chodíme.
Určitě to cítíš stejně.
Nebo možná ne.
Ne, že by se mezi námi něco změnilo, takže asi...
Tak moment.
Chováš se divně.
Něco se změnilo.
Čong-in.
Ano?
Netajíš mi něco?
Ne.
Čong-in.
Promiň, mohli bychom pokračovat později?
Jdi po práci domů. Zavolám ti až za tebou pojedu.
A co můj táta?
O to se postarám. Ahoj později.
Otče, tady Gi-seok.
Omlouvám se,
ale mám večer schůzku.
Musíme to odložit.
Přesně tak.
- Mějte se. - Nashle.
Nemrzí tě, že má nemocného syna?
Ještě když to je chlap.
Přesně.
Jdi domů, pokud máš takové starosti.
Dneska ráno ho pustili, tak si hraje.
Dneska je fakt pomalý den.
To je dobře, znamená to, že jsou lidé víc zdraví, ne?
Když otevřeš lékárnu, do tří měsíců zkrachuješ.
Jdu s odpadky.
Kolik by stálo ji otevřít?
Záleží na tom kde.
Zvažuješ to?
Přemýšlím, že se nastěhuju k rodičům.
Jsem taky matka, ale někteří myslí,
že nejsem, když slyší tohle.
Po rozvodu jsem chtěla, aby mi máma pomohla s dětmi.
Upřímně toho lituju.
Pomohla mi moc,
ale neměla jsem život.
Pořád hlídala děti a dělala domácí práce,
takže jsem myslela, že bych měla být jen s dětmi.
Nemohla jsem ani bez výčitek na pivo s kamarády.
Jak se nastěhuješ domů,
Yu Či-ho zmizí.
Budeš žít jen jako syn a otec svého dítěte.
Měl bys být sobecký.
Máš právo mít šťastný život.
Kde je Čae-in?
Nevím. Nebyla tu, když jsem přišla.
- Dáš si něco? - Ne, díky.
Povídej.
Co se děje?
Řekla jsem ti všechno,
i když toho nebylo moc.
Jsem rád, že to víš.
Když se najednou myšlenky na svatbu...
stanou skutečností,
říká se...
že většina vycouvá...
a začne o tom přemýšlet.
Ale tvoje reakce je jiná.
Pletu se?
Nevím.
Co tím myslíš?
Obvykle jsi chytrá a víš, co chceš.
Proč jsi najednou taková vágní?
Netuším.
Něco to muselo spustit.
Ne?
Jen tohle to může vysvětlit a pomoct mi to pochopit.
Gi-seoku,
myslím, že potřebujeme pauzu.
Rozcházíš se se mnou?
Stejně se vezmeme, ne?
- Moje rodina... - Kdybych se chtěla jen vdát,
nezůstala bych s tebou.
Takže potřebuješ jen čas?
Určitě se nic jiného neděje?
Určitě.
Dobře, dám ti prostor.
Odcházíš?
Budeš radši.
Je kruté to slyšet.
Odpočiň si a zbav se těch nervů.
Chci jít do zoo.
Ještě je zima, zvířata budou zalezlá.
Dinosaurům není zima.
Ale jo, je.
Ukaž, podržím ti to.
Ne. Zvládnu to sám.
Dobře, budu hnedka tamhle,
nehoupej se moc vysoko. Jasný?
Jsem hned za tebou.
I ČONG-IN
Jak se ti daří?
Dobře. Co tobě?
Asi máš volno. Já jsem zrovna v práci.
Kde vlastně pracuješ?
Čong-in, mohla by ses podívat na můj titulek pro knihovnu?
Obě víme, žes odvedla dobrou práci.
Hele.
Nemáte s Gi-seokem pauzu? Nebo jste zas spolu?
To není on.
Pak to je podezřelejší, vzhledem k tomu, jak se usmíváš.
- Nemáš práci? - Mám.
Sakra.
Opravdu půjdeme na dinosaury?
Ano, půjdeme.
Ale říkal jsi, že je zima a budou zalezlí.
Nejsou v zoo, jsou jinde.
Kde?
V teple.
ARCHIV OMEZENÝ PŘÍSTUP
MĚLI DINOSAUŘI RÁDI KVĚTINY?
Božínku!
Já tě znám.
Jsi Eun-u, že?
Odkud mě znáte?
Odkud tě znám?
Hádej.
Tati, kdo to je?
Kdo myslíš, že jsem?
No tak, hádej.
Mami?
Já věděl, že se něco děje.
- Spřátelili jsme se. - Protože víc být nemůžete?
Když není fyzická odezva znamená to,
že tam nejsou žádné city.
Ale přemýšlej nad opakem.
Ta odezva přijde sama.
- Ty se budeš ženit? - Brzo.
Už spolu chvíli chodíme.
Či-ho má dítě.
Potkal jeho matku velmi mladý,
ale opustila ho, co se malý narodil.
Měl si to zařídit líp.
Změnilo by to něco?
Zařídit to líp nebo ne tu není ten problém.
City se změnily.
Jsme v bodě, kdy musíme na vztahu pracovat?
Je v tom někdo další?
Nejsem si jistá.
Nevím, co je v pořádku a co už je přes čáru.
Proto je to tak frustrující.
Radši jsem to skončil.
Protože vím, jak těžké to pro ni bude.